Jag skäms inte. Jag har älskat. Jag har blivit avvisad.
Jag är inte rädd att visa mina känslor. Som tillit eller vänskap.
Det är det viktiga i livet. Saker som gör skillnad och hjälper på vägen.
Om man inte kan lita på sina vänner, vad gör man då?
Det här kunde ha varit vilken stad som helst. Alla är likadana.
DÖDSLEKEN
Översättning: Rosanna Lithgow www.btistudios.com
INTE I DAG, TACK
Hej. Det gäller rummet.
-Vad heter han? -Jag vet inte. Campbell eller nåt.
-Cameron. -Cameron?
-Just det. -Va?
Sitter du bra, Cameron? Har du sett lägenheten?
-Gillar du den? -Ja, den är toppen.
Vi gillar den. Visst är rummet fint? Rymligt, ljust och välinrett.
-All sån där skit. -Ja.
Säg mig. Varför skulle vi vilja dela en sån här lägenhet med nån som du?
Mitt första intryck är att du saknar alla de kvaliteter vi söker.
Saker som pondus, karisma, stil och charm. Det är inte för mycket begärt.
David må vara revisor, men han försöker. Du försöker inte ens.
Cameron. Lycka till. Jag menar det.
-Några frågor bara. -Varför vill du bo här?
När du offrar en get, kallar du då ner helveteselden?
Det är en enkel fråga. Antingen är du skild eller inte.
-Eller beställer du pizza? -Röker du crack?
-Hur väljer du rätt svart nyans? -Jag spelar några sekunder av en låt.
Ge mig sången, sångaren och tre singlar inspelade med ett annat band.
Affären som du inte har, är det inte med en man eller inte med en kvinna?
Om vi helt kort går in på bolags- ekonomi...-Det här är viktigt.
-Leveraged buy-out: bra eller dåligt? -När sa nån de här orden senast:
"Du är solen i mitt liv"?
Hur reagerar du om jag säger att jag är antikrist?
Gillar du tavlan?
Nederlag! Nederlag, nederlag!
I sport, privatlivet, ekonomin, arbetet, sexlivet och allt.
Nästa.
-Visste du att... -Alex. Serva bara.
Jag försökte inte vinna.
Inte för att förminska din seger, Juliet.
I båda fallen handlar det om destruktivt tävlingsbegär.
-Är det från psykoterapigruppen? -Diskussionsgrupp, Alex.
-Hade du inte slutat? -Begären är för starka. Som du vet...
Ni är så känsliga! Jag antyder bara en sjaskig sexuell förbindelse.
-Jag hade varit stolt. -Du kanske borde gå, och träffa nån.
För mitt liv? I en diskussionsgrupp? Knappast.
-För lägenheten. -Det räcker med en som han.
Den där tjejen, då? Din kompis. Henne gillade jag. Det var nåt mellan oss.
-Hon kan flytta in. -Hon avskydde dig.
-Hon hade problem. -Mer än nån hon nånsin hade träffat.
Hon måste vilja förändras.
-Du måste vara Hugo. -Du måste vara Juliet.
-Kom in. -Gärna.
-Vad jobbar du med? -Jag har rest runt ett tag.
-Nu skriver jag en bok. -Vad handlar den om?
-En präst som dör. -Jag förstår.
Du kanske har rätt. Jag borde byta. Du har rätt.
Vem vill läsa en bok till om en död präst?
Den handlar om en annan kille. Han är inte präst, och han dör inte.
-Den är redan bättre. -Det verkar lätt att skriva.
Kan du svara?
-I telefonen? -Om det är till mig är jag inte här.
Okej. Du är inte här.
Okej.
Hallå?
Ja, det är det. Vem är det?
Hon är tyvärr inte hemma just nu.
Nej, jag har ingen aning. Vill du lämna ett meddelande?
Okej. Adjö.
-Det var en kille som hette Brian. -Lät han upprörd?
-Lite. Är det bra eller dåligt? -Det är en förbättring.
Ska jag svara?
Låt det ringa. Han vet att jag är här. Jag jobbar natt.
-Jobbar du natt? -Jag är läkare.
-Och han är patient? -Nej, men han behöver behandling.
-För vad? -En viss svaghet.
-"Människans villkor." -Du känner till det.
-Jag skriver om det. -Är inte det samma sak?
Nej, men som alla romanförfattare söker jag jaget.
-Har han letat bakom kylen? -Han verkar trevlig, Alex.
Jag sa inget annat, men hans sökande efter jaget låter lite konstigt.
Han verkade inte konstig, Alex. Han verkade...
Du vet...
-Intressant. -Intressant?
Intressant.
Hallå? Nej, hon är inte hemma. Jag vet inte. Ingen aning.
-Vem var det? -Ingen aning. Han lät svensk.
Han kanske bara var uppjagad. -Vad tror du?
-Om vadå? -Den där Hugo.
Jag hinner inte. Jag bryr mig inte. Bara han inte är ett miffo.
David. Från mamma. Oöppnat. Jag vill inte läsa om din pappas förstoppning.
-Då träffar vi honom. -Va? Visst. Som du vill.
Vartenda brev han skriver börjar som sann kärlek och slutar med porr.
"Jag drömmer om dina lår. Din vita hud väcker min åtrå och mitt begär."
Åtrå och begär?
Han skriver dem i eget namn. Jag hade skrivit under med hans namn.
Intressant. Det var vad hon sa. Intressant. Det är därför du är här.
Jag brukar bara träffa folk jag redan känner.
-Folk kan vara så elaka. -Så...
Vi tycker att det är okej.
-Så jag får rummet? -Ja, du får rummet.
-Jag brukar inte bli full. -Inte så här full.
-Bara när nån annan betalar. -Han kunde ha blivit nån.
-Jag är en klåpare. -Och inte den vi känner och älskar.
-Känner och älskar? -Ja.
-Jag tror att du ljuger. -Du har rätt.
-De känner mig inte. -Nej. Vi älskar dig inte.
-Har du råd att bo här? -Absolut.
-Får jag fråga en sak? -Javisst.
Har du mördat?
VAR VÄNLIG VÄNTA...
Nej.
TA DINA PENGAR
Då så.
TACK
Det luktar äkta vara.
NÄSTA
Ranger har gjort flera comebacker.
Men de måste utnyttja alla sina...
-Har du sett Hugo? -Nej.
Vet du vilken kanal han är på?
Men för i helvete!
Nej, hon är inte hemma!
Har du sett honom? Ja eller nej? Jag eller nej!
-David, ja eller nej? -Nej!
David har inte heller sett honom. Han kanske inte gillar oss. Hugo.
-Bilen är kvar. -Har han bil?
-Ja. Och? -Vad för sorts bil?
-Jag vet inte, Alex. -Jag frågar igen: Vad för sorts bil?
Den är blå. Och den står kvar.
Förlåt, Hugo, men kan du öppna?
Det är dina rumskompisar. Dina nyvunna vänner.
-Han är inte där. -I garderoben, då?
Klart att han inte är. Han har nog åkt. Vi ser honom aldrig mer.
Alex. Nyckeln sitter i på andra sidan.
-Och? -Öppna.
-Ska jag sparka in dörren? Nu? -Ja.
Okej.
Vill du försöka?
Ta sats.
-Ser de alltid ut så där? -Ja.
-Hur gjorde han det? -Gjorde vadå?
Tog livet av sig.
Vad tror du?
-Alex! Vad gör du? -Tittar.
-Gör inte det. -Varför inte?
-Undrar du inte vad han dog av? -Han är död. Vad mer behöver du?
-Tänk att hitta en story hemma. -Det är ingen story. Det är ett lik.
Jag har aldrig sett ett lik förut.
Jag såg min mormor, men det räknas väl inte. Hon levde då.
Får jag visa en sak?
Larmcentralen. Vad behöver ni? Larmcentralen.
-Nej. -Tänk efter. Kom igen, David.
-Nej. -Juliet?
-Nej, Alex. Det är... -Vadå?
-Ogörligt. -Omoraliskt menar du.
-Jag vet vad jag menar. -Fundera på saken.
-Det är en sjuk idé. -Säg inte att du inte är frestad!
-Du är intresserad. Jag känner dig. -Tror du?
Okej. Ring då.
Ring polisen.
Ingen hindrar dig. Ring och berätta.
Säg att det finns en resväska med pengar du inte vill ha.
Hade de husdjur? Hund, undulat, ökenråtta eller nåt?
Jag behöver "Polis räddar hamster från skräckhus".
Okej. Synd. Inget husdjur, ingen mänsklig vinkel.
Hej.
Vad hände med den där killen? Han som dog.
-Vilken kille som dog? Här? -Var annars?
-Jaså han. Han dog. -Det var det jag trodde.
Hallå? Har ni en ledig sängplats?
-Han är kvar. -Vi fick inte igång hans bil.
-När ska ni berätta för polisen? -Ring om du vill.
-Du då? -Jag börjar vänja mig vid honom.
-Vad är det vi gör här, David? -Förlåt?
Här. På firman.
-En mängd olika... -Auktoriserad redovisning.
-Det var det... -Det hånas ofta. Visste du det?
-Inte precis. -Hela världen behöver redovisas.
-Jag... -Det hånas?
-Jag är inte säker. -Det är omodernt.
Ja, vi är metodiska, omsorgsfulla och allvarliga, men är det ett brott?
Ja, vi kanske är tråkiga ibland, men vi sköter vårt arbete.
-Ja, sir. -Det är därför du passar in.
-Är jag tråkig? -Du sköter ditt arbete.
-Jag trodde att ni menade... -Jag betror dig med den här klienten.
Lumsden. Hur kan jag hjälpa till? Jag ska kolla.
Vi gör det.
Bra. Undanröjning. Vi måste göra kroppen oidentifierbar.
Om vi bränner eller sänker i havet finns fingeravtryck och tänder.
Vi begraver honom i skogen efter att ha kremerat händer och fötter.
Tänderna tar vi bort. Svårare är det inte.-David.
Jag har alltid undrat vad de är till för.
Vi behöver en sån här. Och...
-Gary till servicedisken. -...den här.
Vad mer? En spade.
-Koncentration. Vi behöver en spade. -Vem gör det?
-Gräver? Jag vet inte. -Du vet vad jag menar.
-Vet jag? Vad pratar du om? -Vem gör det?
Allihop. Du, jag och Juliet gör en del var. Funkar det?
Jag kan inte. Jag klarar inte av det.
Vill du hoppa av? Vill du inte ha pengarna? Hugo luktar.
-Huset luktar. Vi kan inte vänta. -Jag klarar inte att stycka honom.
-Vem gör det? -Allihop, trodde jag.
-Jag tror inte att jag kan. -Du är läkare. Du dödar folk jämt.
-Det är skillnad. Jag vill ändå inte. -Och det säger du nu.
Jag vill fråga en sak.
Jag vet inte! Jag lovar!
Familj? Självmordsbenägna knarkare på jakt efter jaget har inte familj.
-Vi kan väl diskutera det? -Ta hans ben.
Var är Hugo?
Fan!
Vad gör du?
Lyft upp honom! Lyft upp honom!
Jag lovar. Jag vet inte!
Idiotiska jävla skitstövel.
Vi kan väl dra lott? Den som drar korta strået gör allt.
-Man gör det, eller inte. -Det kan jag gå med på.
-David? -Jag vet inte.
Blir det jag, så gör jag det, men inte för att du inte vill.
Då så. Nu gäller det.
Är du med, eller inte?
Jag kan inte.
-Klart. -Inte riktigt.
-Är det där djupt nog? -Det är lugnt.
-Är det verkligen nödvändigt? -Ja! Allt eller inget.
-Hur mår du? -Bara bra, tack. Bara bra.
-Vill du prata om det? -Nej.
De här tre får chansen att...
...förlora en miljon.
Välkomna ombord på vår miljonäryacht.
Den är precis som Marie Celeste, fast utan feststämningen...
Som ni vet är poängen inte att vinna, utan att...
Förlora.
-Inte att ge rätt svar, utan... -Fel!
-Inte göra bra ifrån sig, utan... -Dåligt.
-Och se till att det blir rena... -Soppan.
Var försiktig!
Alex!
Varför kunde vi inte bara stoppa dem i madrassen eller under golvet?
Vi kunde ha gömt dem i kylen.
ENDAST FÖRBRÄNNING
Mina damer och herrar. Får jag be om er uppmärksamhet.
Tack för att ni är här och samlar in pengar till barnavdelningen.
Du sa inte att det var för barn. Jag ger pengar för att avliva jävlarna.
Jag vill ha tillbaka mina pengar!
-Innan dansen börjar... -Ursäkta.
...vill jag hylla och tacka dem-
-som har slitit för att kvällen skulle bli av. Jag talar om...
-Känner du alla? -De är mina vänner.
Om de vill prata med dig, är du inte här då?
Mina damer och herrar, och de som är varken eller... Eller både och.
-Var grävde de upp honom? -Para ihop er för "Strip the willow".
-Ska vi dansa? -Det är ju kroppskontakt.
Okej.
Ut med språket.
-Okej. -Nej! Vänta! Nej!
Nej!
Släpp ut mig!
-Kan vi prata om en sak? -Inte nu.
-Det är viktigt. -Sluta oroa dig.
-För kärlek och evig lycka. -Evig lycka!
-Vad är det? -Jag vill prata.
-Drick för kärlek och lycka först. -Jag lovar att vi pratar sen.
Det är för kärlek och evig lycka!
-Titta där! Det är Cameron. -Vem?
-Du minns Cameron. Vad gör han här? -Det är inte han.
Jo.-Cameron! Kom hit!
Vad är det?
Vi trodde att du var nån annan. Lycka till!
-Härlig kille, men han förföljer oss. -Jag ville säga...
-Ljuvliga Juliet. Det var längesen. -Brian.
-Vill du dansa? -Vem tror du att du är?
-Ursäkta? -Vem tror du att du är? Du avbröt.
-Jag är Brian McKinley. Vem är du? -Brian McKinley.
Vill du prata med min tjej, prata med mig först.
Ansök om dans tre veckor i förväg, annars hamnar du i en jävla sopsäck!
Ingen ansökan, ingen dans!
-Kan du ta i lite mer nästa gång? -Förlåt.
Nej! Han fattade vinken.
-Det där var väldigt stressande. -Du var bra.
Så bra!-"Jävla sopsäck." Underbart! Du utforskade din manlighet.
-Tycker du det? -Du var magnifik!
Jävla sopsäck!
Cameron! Vilken överraskning!
Hallå?
-Vem var det? -Vet inte. Det var tyst i luren.
Mållös av åtrå? Jag minns hur det kändes.
-Mår du bra? -Nej.
Låt oss spendera pengar.
Hej. Det har varit en kamp, men ängslans dagar är bakom oss.
Ljuset i slutet av tunneln har växt till en gyllene soluppgång, och nu-
-äntligen, blir inget nånsin detsamma.
Vad är det här?
Alex Law rapporterar i videodagboken över sitt liv.
Jag är så lycklig att jag kan dö!
Vi borde nog radera det här.
-Slappna av! -Du gör oss nervösa.
-Hur mycket betalade ni? -Jag vet inte. Jag minns inte.
-Hur mycket betalade ni? -Jag vet inte, David. Ingen aning.
-Hur mycket betalde ni? -500 pund.
-Betalade ni 500 pund för den här? -Det var vad den kostade.
Nej, det är vad ni betalade. 500. Vi vet inte vad den kostar oss än.
Vi vet inte kostnaden för att ni har kul!
Ursäkta, tog de nåt?
-Räcker det här? Hallå. -Va?
-Räcker det här? -Ja tack.
-Det finns mer. -Det är bra.
-Vad är det? Du äter inte. -Vadå?
-Du äter inte som förr. -Ge mig tallriken så äter jag.
Svälj.
-Du borde spendera lite pengar. -Du kommer att må bättre.
-Då behöver du inte oroa dig. -Du kommer att känna dig lättad.
-Jag vill säkra pengarna. -Vill du sätta in dem på banken?
-Eller vill du begrava dem? -Det är bara dumt.
Så klart. Gjort är gjort. Vi tog pengarna. Vi gjorde en beräkning.
Vad är poängen om de sitter i nån bank nånstans?
Om man inte kan spendera dem, vad är poängen? Då är det för intet.
-Jag gjorde inte detta för ingenting. -Du sågade inte av honom fötterna.
Det smakar annorlunda.
David, vad gör du där uppe?
Kom ner. Det är farligt där uppe.
Hör du vad jag säger?
Vishet och vansinne är inte samma sak.
Fan!
En vuxen man ska inte bo på vinden. Det är farligt.
Om du brydde dig om honom skulle du få ner honom.
Pengarna?
-Vi lägger dem nånstans. -Där han inte kommer åt dem.
-Det var det du som sa, inte jag. -Glöm det. Han kommer ner.
Juliet!
Mr Lumsden. David Stevens. Jag kan inte komma in i dag.
Min mamma är sjuk och hon behöver mig.
Jag vet inte. Läkarna är inte säkra.
Ja, sir. Jag hör av mig.
-Bra dag? -Vad pratar du om?
Jag frågar om du hade en bra dag på jobbet. För att samtala.
Gör inte det.
-Väntar du besök? -Nej.
-Tänker du inte öppna? -Jag väntar inte heller besök.
De är på vinden! På vinden!
19 september, direkt från London till Rio de Janeiro.
-Det blir 765 pund. -Det låter bra.
Men Air Portugal via Lissabon samma dag kostar 565 pund.
Är maten viktig? Air France, direkt från Glasgow.
-Men då blir det 912 pund. -Den första var bra. Heathrow direkt.
Det är upp till dig. Air Patagonia, ett nytt bolag, via...
Via många ställen. Men då serveras ingen mat. 411 pund.
Bra pris, men med tankning i Bogotá.
-Den första var bra. -Det är upp till dig.
765 pund. Hur betalar du?
Herregud! Jesus Kristus!
Herregud! Kristus!
Nej, nej, gode gud! Nej!
-Nej! Jag vägrar diskutera det mer. -Det är enda sättet.
-Du är rädd. -Nej! Lite skräckslagen, kanske.
Såg du vad som hände med de andra som försökte? De kom ner döda!
Märkte du skillnaden mellan levande och död? Den var lätt att se.
Han dödade dem båda två. Han styckade dem!
-Ja, men du klarar dig. -Varför det?
Du är smartare än han.
Jag har alltid tyckt det.
Hej. Kommissarie McCall. Assistent Mitchell. Får vi ställa några frågor?
-Om vadå? -Inbrottet.
-Inbrott? -Där nere.
-Javisst. -Får vi komma in?
Jag hörde rop på hjälp. När jag gick ner var det en massa andra där.
Så jag stod bara där, så där som man gör.
När era kollegor kom gick jag upp igen. Det var nog allt.
Jag såg nog inget som kan vara till nytta.
-Hörde de andra tre nåt? -Det bor bara två andra här.
-Två? -Vem sa att vi är fyra?
Vi har förstått att ni är fyra som bor här just nu.
-Nej, tre. Vem sa fyra? -Så konstigt.
Och så otillfredsställande att få fel information.-Bara tre?
-Är du säker? -Ja. Absolut. Vem sa att vi är fyra?
Notera det, Mitchell. Bara tre, inte fyra.
Skriv ner det. Du kan använda siffror eller bokstäver.
-Vad använder du? -Båda, sir.
Utmärkt.
Kriminalassistent Mitchell är en stjärna i vardande.
Under min ledning tar han sig tveklöst uppåt.
-Jag förstår. -Det tror jag inte.
Vänta i hallen. Om han verkar döda mig, ring polisen och berätta allt.
Förutom... Det var hans idé. Jag vill dö missförstådd.
Alex. Hur smart du än är kan du behöva lite hjälp.
David. Jag tänker låsa upp och komma upp.
Det viktiga är att du håller dig lugn. Okej?
-Alex! -Ingen fara. Det var bara en duva.
Han är inte här.
Be honom leta efter pengarna.
-Leta efter pengarna. -Det är det jag håller på med.
De är inte här. Han har ätit upp dem.
Letar du efter mig?
-Ja. -Varför? Vad vill du ha? Pengarna?
-Vi ville bara prata med dig. -Vem mer vill du bara prata med?
Du kanske trodde att dina vänner hade tagit mig.
Jag vet inte vad du pratar om.
Han vet inte!
Kanske inte.
Jag pratar om polisen.
Jag trodde att du var på jobbet.
Med ett sånt här ansikte?
I händelse av mitt frånfälle vill jag att följande blir känt:
Alex. Redaktören vill träffa dig.
-Jag är ledsen. -Det borde du vara.
Det kanske fortfarande går att lösa allt.
Vi kan i alla fall försöka.
Tre kroppar. Förruttnade. Lemlästade till oigenkännlighet.
-Det vet jag inget om. -Självklart inte.
Då hade jag inte behövt skicka dig att skriva om det.
-Det här är din stora chans. -Skriva om det?
Herregud.
Då så, mina damer och herrar. De fakta vi har hittills är följande:
I går fann skogsarbetare mänskliga kvarlevor i en nygrävd grav.
Ytterligare utgrävning avslöjade en djupare grav med två lik.
-Är det en seriemördare? -Varför är de inte identifierade?
-Finns det nåt motiv? -Hade en blivit flådd?
Inte fullständigt. Okej!
En bit hud har skurits bort. Skriv inte om det.
De har varken händer, fötter eller tänder. Kropparna är oigenkännliga...
-...och hud har skurits bort från en. -En tatuering, kanske?
När kropparna har flyttats försöker vi utröna hur de har bragts om livet-
-och vilka de är.
Den informationen får ni så fort de anhöriga har informerats.
-Mår du bra? -Javisst. Varför skulle jag inte det?
-Vet inte. Jag trodde... -Vi försöker lösa allt.
-Läs om det. -Vi vet redan allt.
-Det var på tv. -Det tryckta ordet ger en redigare...
-Håll käften, Alex. -Jag sa att det inte var djupt nog!
Det kvittar. De vet inte vilka de är och kan inte koppla dem till oss.
Jag är glad att du är så säker. Det känns mycket bättre nu.
-Ursäkta? -Det känns mycket bättre nu.
Jag tyckte det.
TRIPPELLIK
Sch!
-Vad gör du här? -Det gäller mig och David.
-Det perfekta paret. -Ta det inte så hårt.
Jag hade gjort samma sak, men jag är nog inte hans typ.
-Ger du dig aldrig? -Nej.
Ta den tid du behöver.
-Jag har aldrig sett nån av dem. -Titta igen om du vill.
Jag beklagar. Jag har inte sett dem.
-Brukar du minnas ansikten? -Som de flesta.
Du måste möta olika människor varje dag. Nya ansikten.
Ja.
-Minns du namn eller ansikten bäst? -Sjukdomar.
Som att minnas brottslingar på deras brott.
-Jag antar det. -Nej, det är så det är.
-Ursäkta? -"Antar". Det är inget att diskutera.
-Det är inget att diskutera. -Man minns brottslingen på brottet.
-Nej, jag har aldrig sett nån av dem. -Titta på de första två.
Jag känner dem inte.
Skulle du bli förvånad om jag sa att deras bil står utanför?
Ja, det skulle jag nog.
-Gör den det? -Va?
-Står utanför? -Nej. Inte nu längre.
Jag undrade bara om det skulle förvåna dig.
-Då så. -Var det allt?
-Ursäkta att vi upptog din tid. -Ingen fara.
-En sak till. -Din klocka. Är den äkta?
-Eller en förfalskning. -Förfalskning. Från Thailand.
-Den andra visaren står still. -Jag förstår.
Vet du vad? Om du minns killarna, ring mig på det här numret.
När som helst.
Jag sa ingenting. Inget alls! De fiskar bara.
Om de hade haft vittnen eller teknisk bevisning, hade de visat det.
-De vet. -Det kvittar.
De har inget. Det finns inget som kopplar oss till kropparna.
-Förutom pengarna. -Han har rätt, Alex. De vet!
Kom igen!
Kontoret är stängt, men livet fortsätter mot sin final.
Du kan lämna ett meddelande, men beslutet är ditt, och bara ditt.
David. Du glömde att väcka mig.
-Kom så åker vi. -Du och jag?
Tillsammans.
Alex! Vem ringer du mitt i natten?
Kom ut och prata.
Nå? Telefonsex?
X-märkta fantasier. Gamla vanor sitter i.
-Jag ringde din mamma. -Din lymmel.
Hur som helst. Som du ser så ska vi resa.
-Jag ser det. -Beklagar, men så är det.
-Jag vidarebefordrar er post. -Jag menar det. Jag är ledsen.
-Att vi överger dig. Det är inte du. -Ingen fara.
-Det är nog bäst så här. -Exakt!
Jag vill inte skiljas som ovänner.
Det har gått upp och ned. Vi har haft bra och mindre bra stunder.
Vi kan prata hela natten, men vi ska åka.-Eller hur?
-Och du behöver sova. -Ja.
-Jag tror inte att det var nåt mer. -Gällande posten...
-Tack för erbjudandet. -Vart ska ni resa?
Vart ska vi resa?
Vart ska vi resa?-Juliet?
-Jag vet inte. -Var inte förtegen. Du ska till Rio.
-Va? -Just det.
Rio de Janeiro, ensam. Det vet väl du, som köpte den jävla biljetten!
Såg du den?
Säkert inte, innan hon skickade upp dig. Vad sa hon?
"Vi delar på pengarna"?
Men honom tänkte du inte lämna. Ljug inte för mig!
Det var jag som köpte den.
Va?
-Jag köpte biljetterna. En var. -Var det din idé? Jag förstår.
Det är logiskt.-Ni två passar ihop.
-Jag borde ha sett det för länge sen. -Låt honom gå. Ge honom allt.
Låt honom gå!
Jag reser.
Du skulle inte ha slagit henne! Gör vad du vill, men slå henne inte!
Vill du ha dem?
Din jävel!
Du gjorde det rätta.
Men jag kan inte låta dig följa med.
Det kommer att ordna sig.
Jag klarar mig.
God dag, kommissarien.
Ja, jag tror på vänner. Jag tror att vi behöver dem.
Men om du en dag inser att du inte kan lita på dem, vad gör du då?
Vad gör du då?